Subrip By Ukendt Fixed By Pacman
Hele livet havde hun villet undervise på Wellesley College.
Så da der kom en stilling i kunsthistorie, -
- gik hun målbevidst efter den, indtil hun fik den.
Man sagde, at Katherine Watson, nyuddannet lærer fra Oakland, -
- havde gjort sin simple herkomst til skamme med sin intelligens.
Og derfor var hun nu på vej til USA's mest konservative college.
Undskyld...
- Undskyld... Bussen? - Længere fremme.
Men Katherine Watson havde ikke tænkt sig at tilpasse sig.
Hun kom til Wellesley, fordi... hun ville gøe en forskel.
Min yndlings-italiensklærer. Har du haft en god sommer?
- Strålende, tak. Hvem er hende der? - Hvor?
Åh, det er Katherine Watson. Ny lærer i kunsthistorie.
Jeg glæder mig til at møde hende.
EFTERÅRET 1953
- Hvem banker på lærdommens dø? - Jeg er alle kvinder.
Hvad søger du?
At vække min ånd ved hårdt arbejde og vie mit liv til visdom.
Så skal du være velkommen.
Alle kvinder, der vil følge dig, må træde ind her.
Jeg erklærer hermed det akademiske årfor startet.
Synd, De ikke kom i går. Her er så fredeligt, inden pigerne kommer.
Lige et par regler:
Ingen søm i væggene, ingen husdyr, ingen stø j, -
- ingen musik efter otte på hverdage og ti i weekenden, -
- ingen kogeplader og ingen mandlige besøgende.
Er der noget i vejen?
Jeg kan ikke klare mig et år uden en kogeplade.
Er chintz ikke bare skønt?
Og se...
- Det matcher. - Sødt, ikke sandt?
Det er så Deres værelse. Mit ligger lige på den anden side af gangen.
Og Amanda Armstrong bor nede for enden.
- Er De opvokset her? - Hele livet.
De kan hilse på mine forældre, når de kommer på besøg.
- Kommer de på besøg? - Jævnligt.
- Hvad underviser De i? - Udtale, recitation og holdning.
Aftenmåltider indtages i fællesskab, så det tager jeg mig af.
Men morgenmad og frokost står man selv for, -
- så vi har hver en hylde. Jeg laver et mærkat til Dem i aften.
Jeg behøver vel ikke sige, at indholdet på vores hylder er helligt?
Straks jeg så Dem, vidste jeg, at vi ville blive venner.
Værforsigtig. De kan lugte frygt.
Godmorgen.
Tak.
Dette er kunsthistorie på grundplan.
Vi følger doktor Stauntons læseplan.
- Nogen spøgsmål? - Deres navn?
- Begynd du. - Connie Baker.
- Katherine Watson, mig en glæde. - DoktorWatson, formoder jeg?
- Ikke endnu. Og du er? - Giselle Levy.
Er der nogen, der vil...?
- Susan Delacorte. - Tak, Susan Delacorte.
Mennesket hartil alle tider været drevet til at skabe kunst.
Ved nogen, hvad det her er?
"Såret bison", Altamira i Spanien, omkring 15.000 f. Kr. Joan Brandwyn.
Udmærket, Joan.
Alderen til trods er disse malerier teknisk set meget raffinerede...
Det er skyggerne og stregens tykkelse hen over bisonens pukkel.
- Stemmer det? - Ja, præcis.
Næste billede.
Det her er I nok ikke så velbevandrede i. Det blev fundet...
I 1879 i Lascaux i Frankrig. Det kan dateres til 10.000 f. Kr.
Man kan fremhæve de flydende linjer, der beskriver dyrets flugt.
- Imponerende. Navn? - "Hesteflok".
- Jeg mente dit. - Vi kalder den Flicka.
Elizabeth Warren. Jeg bliver kaldt Betty.
Udmærket. Betty har også ret.
At noget erfra oldtiden betyder ikke, at det er primitivt.
For eksempel... Næste billede, tak.
"Mykerinos og hans dronning", 2470 f. Kr. En begravelsesstatue.
Den var oprindelig beregnet til at bevare faraoens pi... sjæl.
- Har I haft kunsthistorie fø? - Nej.
Lad os fortsætte.
"Siddende skriver", Egypten, 2400 f. Kr.
"To plø jende bønder", 16. århundrede f. Kr.
"Slangegudinde", minoisk, 1600 f. Kr.
...fresko, 1600 f. Kr.
"Begravelsesmaske", mykensk, 1200.
Er der en, der vil...
Tak.
Vil de, der har læst hele teksten, række hånden op?
Og de foreslåede bilag.
Er der langt til Oakland?
I forbereder jer søeme...
Hvis De ikke kan byde på mere, kan vi tage selvstudium.
Jeg har været i Californien engang.
Hvordan får man lavet noget med alt det solskin?
- Vi soler os i klasseværelserne. - Er det sandt?
Nej.
Det var ikke alle, der ønskede at ansætte Dem. Jeg nævner ingen navne.
Stillingerne ryger normalt hurtigt.
Tidligere elever, venner af... de rigtige mennesker.
Ham, de ville have, sprang fra, og der var ingen andre, så det blev Dem.
Så må De godt gå ind. Lykke til.
Tak.
Deres føste forelæsning lod meget tilbage at ønske.
Og Deres afhandling undrer mig.
De skriver, "at Picasso vil være for det 20. århundrede, -
- hvad Michelangelo var for renæssancen."
Ment som påvirker af strømninger.
Så disse værker, man ser med maling klattet ud over det hele, -
- fortjener samme opmærksomhed som Det Sixtinske Kapel?
Jeg sammenligner dem ikke.
Har De nogensinde set Det Sixtinske Kapel? Stået der?
Jeg har aldrig været i Europa.
Jeg kan forsikre Dem for, at det er her, jeg ønsker at være.
Bedre disciplin ved næste forelæsning, miss Watson.
- Hallo? - Det er mig.
Modtager betaler-samtale fra Katherine Watson.
Det er i orden.
- Går det godt? - Ja.
Er det hårdt?
Hvordan er eleverne?
Snobber, ikke? Jeg er ked af det, men det sagde jeg jo.
Det skal du ikke være.
Jeg kan ikke snakke lige nu.
Jeg skriver i aften.
Har du en filejs?
Han er der, og jeg er her.
Afstanden, tortur. Jeg kender det. Kom ind og sid ned.
Da Lenny skulle til Stillehavet, var mit hjerte nær bristet.
Vi skrev sammen hver dag, indtil...
- Han var et dejligt menneske. - Det gø mig ondt.
Det er 100 år siden. Jeg plaprer.
Jeg er vild med Lucy. Selv om hun er kommunist.
Det eneste røde ved Lucy er håret. Og det er endda farvet.
Desi sagde det. Winchell skrev det.
- Amanda Armstrong. Du overlevede. - Katherine Watson. Med nød og næppe.
Godt, I fik hilst. Katherine har lejet det tredje værelse.
Hvad med lidt at spise inden "Whas My Line"?
Hvad med lidt at drikke?
Hendes ledsager døde i maj.
- Ledsager? - Ja, du ved... ledsager.
Josephine Burns. Hun underviste i biologi i 30 år.
Du skal nok blive glad for at være her, Katherine.
Det er jeg allerede. Her er smukt. Alt er perfekt.
Lad dig ikke narre. Der er kløer inde under deres hvide handsker.
Hvem?
De tidligere elever, deres afkom, lærerkollegiet, alle.
Pas på dig selv. De bliver skræmt af selvstændighed.
Vil du ikke holde inde?
Et godt råd: Lad ikke pigebønene vide, at de fik krammet på dig.
- Det gjorde de ikke. - Det var da godt.
Du fik mig næsten overbevist.
- Hvad er det? - Det spøger jeg jer om.
"Kadaver" af Soutine, 1925.
- Det er ikke med i læseplanen. - Nej, det er det ikke.
Er det godt?
Kom så, ïdamer. Der er ikke noget forkert svar.
Der er heller ingen bog, I kan finde jeres mening i.
Det er ikke spor nemt, vel?
Nej, det er ikke godt. Jeg ville ikke engang kalde det kunst.
- Det er grotesk. - Må kunst ikke være grotesk?
Jeg synes, der er noget aggressivt over det.
- Og erotisk. - For dig er alt erotisk.
- Alt er jo erotisk. - Findes der ingen normer?
Jo, ellers kunne et lurvet maleri sammenlignes med en Rembrandt.
Min onkel harto. Han er vild med klovnerne.
Der er altså normer. Teknik, komposition, farve, ja, selv emne.
Så hvis I siger, at råddent kød er kunst, endsige god kunst, -
- hvad skal vi så lære?
Netop det. Du har ridset vores nye læseplan op, Betty. Tak.
Hvad er kunst? Hvad gø det godt eller dårligt, og hvem afgø det?
Næste billede, tak.
For 25 år siden var der nogle, der mente, at det var genialt.
- Det kan jeg godt se. - Hvem?
Min mor. Det var en fødselsdagsgave til hende. Næste billede.
Det er min mor. Er det kunst?
Det er et snapshot.
Ville det være anderledes, hvis jeg sagde, Ansel Adams havde taget det?
Kunst erføst kunst, når nogen siger, det er det.
Det er kunst!
- De rigtige mennesker. - Hvem er det?
Betty Warren...! Vi er meget heldige at have en af dem iblandt os.
Kø tilbage til Soutine.
Kig på det igen. Kig ind bag malingen.
Lad os prøve at åbne vore sind for en ny idé.
Godt, tilbage til kapitel 3. Er der nogen, der har læst det?
"Til dine studier du har billet, og drømmeprinsen er net, -
- så tag en rigtig cigaret. Tag en Camel!"
Jeg har billet til studierne og en Camel-cigaret. Hvor er drømmeprinsen?
- Duer Bettys fætter nu ikke? - Jeg har ikke mødt ham endnu.
Han ledsager kun Connie, fordi han erflink.
- Hvorfor er du sådan? - Jeg mente det ikke.
Jeg er bare presset op til brylluppet. Der er tre uger til.
- Aflys det. - Bliv væk.
- Jeg streger dig af bordplanen. - Må jeg se?
- Vil du se, hvor Bill Dunbar sidder? - Nej, det erforbi. Ikke også?
For pokker da...
- Ligner jeg hende ikke lidt? - Hvem?
- Katherine Watson? - Du mener "lort er kunst".
- Jeg synes, hun erfantastisk. - Ingen mand ville have hende.
- Hun er ikke død endnu. - Hun er mindst 30.
Hun har vel ikke villet have bøn.
Jeg kan oplyse jer om, at Katherine Watson måtte tage jobbet -
- for at flygte fra Californien.
Hun havde en hed affære med en filmstjerne.
- Hun ville væk fra det. - Det er noget pjat.
- Hvem var det? - Det ved jeg ikke.
Hvem var det, Giselle? Sig det!
Sig det! Du ved noget.
Det er William Holden.
- Fantastisk...! - Hvem er det?
William Holden.
Jeg ved godt, jeg kommerfor sent. Jeg bedertusind gange om forladelse.
Er der problemer med hende? Hvis de ikke kan passe tiden, så lås dem ude.
Så...! Jeg skal låse døen.
- Ud! - Sengetid! Kom så!
Betty. Kvinder som Katherine Watson vælger selv ikke at blive gift.
Ingen kvinde vælger et liv uden et hjem.
Medmindre hun går i seng med sin italiensklærer.
- Hvor er du kritisk. - Vel er jeg ej.
Jo, du er din mors datter. Det klassiske Elektra-kompleks.
Jeg forstår dig godt. Hvem ville ikke få lyst til at slå din mor ihjel?
- Hvordan var Harvard-stegen? - Guddommelig.
Har du en ekstra smøg?
- Lavede du hans opgaver? - Selvfølgelig.
- Laver du også mine? - Nej.
Det er vel ikke det, jeg tror, det er...? Er det?
Hvor har du fået det fra?
Skolesygeplejersken.
- Det er forbudt. - Det er en piges bedste ven.
- En bestemt slags pige. - Den sidste jomfru-brud.
- Spencer er en gentleman. - Og selv gentlemen har jern.
- Jeg skulle måske få et. - Et jern?
Nu er du åndssvag, Connie!
En skønne dag er der måske en eller anden, der er interesseret.
Bare for at være forberedt.
- Var det nødvendigt? - Jeg har lært at sige sandheden.
Godt. Du er en mær.
"Amanda Armstrong, skolesygeplejersken, -
- har uddelt prævention."
"Det er foruroligende for en skole, der sættersømmelighed i hø jsædet."
Kom så!
Det har været sådan siden 1880'erne! Den, der vinder, bliver føst gift.
- Tager pigerne det bogstaveligt? - Kun hende, der vinder.
Se, det er Phyllis Nayor!
- Jeg bliver røt hver eneste gang. - Hvad skal barnevognene til for?
- Det er dem, der er afsat. - De ønsker sig deres barn.
Har I set det her?
Hvad er det?
Amanda Armstrong bliver angrebet på forsiden. Det er Betty Warren.
PRÆVENTION PÅ SKOLEN DER OPFORDRES TIL UTUGT
"Ved at tilbyde prævention -
- gø vores skolesygeplejerske sig til en cheerleader for utugt."
Åh nej, de smider hende da ikke i søen!
- Jeg kommer, Phyllis! - Har du set det?
- Betty spiller bare med musklerne. - Det gjorde Lizzie Borden også.
Og hendes mor var ikke formand for sammenslutningen af tidligere elever.
Så giv dog pigen et håndklæde!
- Er det hendes mor? - Æblet og træet...
- Får Amanda problemer? - Amanda skal snart til at vare sig.
Man overlever her ved aldrig at blive lagt mærke til. Ciao, Mona Lisa.
Den store krigshelt. Han tror, han er noget.
Han går i seng med sine elever.
Guldet er i orden. Servietringene er vulgære. Glassene skal have guldkant.
De små hvide sukkeræsker... Guld og hvidt fyldt med chokolader.
Ingen lysestager. Fresier i stedet for margueritter.
Klogt valg, frue.
Ingen brudeslø.
- Har du allerede været til prøvning? - Vi er på vej.
Her er bordplanen og Spencers liste over forlovere.
Det havde jeg nær glemt...
Jeg hartalt med ham om digtet, men han vil helst ikke.
Lige et ø jeblik, Joan.
En hustru lader sin mand tro, alt er hans idé, også når det ikke er det.
- Jeg er ligeglad med det digt. - Det er du ikke senere hen.
Prøv, om ikke du kan lirke tanken ind i hovedet på ham.
- Jeg har været her i 21 år, Jocelyn. - Jeg husker dig som elev.
24, så. Men hvorfor dette teater?
Det skal ikke fremstå, som om vi ansporertil utugt.
Så det handler altså om at foregive? Nej. Godt...
Jeg lover ikke at fremstå forstående, progressiv eller...
Hvad skrev mrs. Warren? Liberal. På spejderære.
Jeg brugte fredag eftermiddag på at overbevise folk om, -
- at dit ry var uplettet. At du ikke længere ville udskrive prævention.
- Og erklære det offentligt. - Det vil jeg ikke!
Det er ligegyldigt, Amanda.
De afskediger dig.
Jeg kan ikke gøe noget.
Op og ned. Og det champagneglas stårforkert... Og op og ned.
Katherine... Goddag, miss Watson.
- Kom og vær med. - Jeg... nej.
Farvel, miss Watson.
Davs.
Jeg høte det med Amanda. Det er jeg ked af.
Hun tog det vist ikke så tungt. Det ville jeg have gjort.
Man får ikke mange chancer her.
Det afhænger af, hvor meget de hader en fra starten.
En drink? Eller skal du spise?
- Hvor længe varer bryllupsoplæring? - Et bord til damen.
Jeres mand står ved en korsvej i sin karriere.
Han kæmper om forfremmelse med to andre, Smith og Jones.
For at vinde forspring -
- har I klogelig inviteret chefen med frue til middag klokken 19.
I har nø je planlagt middagen, dækket bordet og skaffet babysitter.
- Nå, vi har bøn...! - Ja, og jeg hartvillinger.
Så klokken 18.15 ringer jeres mand og siger, -
- at Smith og Jones med koner også er inviteret med efter chefens ønske.
Som en Wellesley-pige bevarer I roen og forstår, -
- at chefen nok vil afprøve jer lige så meget som jeres mand. Hvad nu?
Indgive skilsmissebegæring?
Det er meget morsomt. Men sagen er, at det ikke er nogen spøg.
Om et par år vil jeres eneste ansvar være at tage jer af mand og bøn.
Det kan godt være, I kun er her for at få en hø j karakter.
Men den karakter, der betyder mest, er den, han giver jer, ikke jeg.
Uanset hvad så sæt ikke chefens kone ved siden af din mand.
- Hvorfor ikke? - Hun boller med ham.
- Lærte du italiensk der? I Italien? - Ja.
- Har du en kæreste? - Ja.
- Jeg havde aldrig ladet dig rejse. - Jeg havde ikke spurgt om lov.
Folk siger, du er progressiv. En fremmelig tænker.
- Er du det? - Der er mange etiketter her.
Den rigtige familie, den rigtige skole, den rigtige kunst, -
- den rigtige måde at tænke på.
Så slipper man for at tænke selv.
Hvordan vil du nogensinde udrette noget, hvis alting skal være en vits?
Katherine Watson kommer til Wellesley og befrier os alle sammen?
- Tak for drinken. - Vent, jeg drillede bare.
De gøtingene på deres egen måde her.
Man skal bare finde ud af at arbejde med dem. Det har vi alle måttet.
Det gø mig ondt.
Forfem år siden havde jeg fået et rap overfingrene.
Men nu er der et udvalg, der skal beskytte alt.
- Synes de, du er farlig? - Nej, skat. Undergravende.
Man ved efterhånden ikke, hvem der beskytter hvem mod hvad.
Eller mod hvem? Det er også uendelig ligegyldigt.
Egentlig gø de mig en tjeneste.
Kan du få det til at gå?
Bedre endnu.
Jeg burde være rejst, da Josephine døde.
Da var her ingen at elske mere.
Hallo?
- Miss Watson? - Jeg er heromme.
Jeg har aldrig været her fø. Hvor er vi?
Ingenmandsland. Så at sige.
- Kom bare indenfor. - Hvad er alt det her for noget?
Forskellige ting fra forskellige dage.
Mennesker, der inspirerer mig, kunstnere, jeg beundrer, -
- ledere, jeg ikke beundrer. Du ville tale med mig?
- De har givet mig C. - Jeg er venlig.
Opgaven var at skrive om Brueghel. Det gjorde jeg.
- Nej, du kopierede Strauss. - Jeg citerede en ekspert.
Hvis jeg ville vide hans mening, ville jeg købe hans bog.
Miss Watson, med al respekt...
Brueghel var historiefortæller.
Find historierne og bryd dem op i mindre stykker. Det kunne være sjovt.
- Giver De mig en chance til? - Det lader det til.
Er det min mappe? Hvad står der?
Lad os se.
- Kun A'er. - Indtil nu.
Formand for lyrikklubben, formand for retorikklubben, -
- næstformand i tennisklubben, grundlægger af Hortologisk Selskab.
- Jeg lyder som en opblæst nar. - Ja, det gø du. En travl en.
Så står der, at du vil læse jura. Hvorhenne?
Det ved jeg ikke. Jeg regner med at blive gift her bagefter.
- Og så? - Og så er jeg gift.
Du kan begge dele. Hvis du kunne vælge frit, hvor ville du så læse?
Yale.
De harfem pladsertil kvinder, den ene uofficielt til en Wellesley-pige.
Men du har ikke overvejet det?
Vågn op, Joanie.
Nå, så lad være med at høre om Tommy og Spencer, -
- der kiggede på forlovelsesring. Til dig.
- Er du sikker? - Det er lige det, vi har drømt om.
Vi er bedstevenner, og vores mænd er bedstevenner, -
- og vi køber hus og får bøn sammen, og de bliver bedstevenner.
- Du bliver mrs. Tommy Donegal. - Hvornår?
Jeg får det at vide i morgen. Sov nu videre.
Føste del af eksamen består af to sæt lysbilleder.
Beskriv hvert billede med navn, periode og datering.
Så sammenligner I dem. I får ti minutter til hvert sæt.
Derefter skal I skrive 1500 ord, -
- hvor I beskriver de stilistiske forskelle mellem Raphael og Van Eyck.
Se fremad, miss Delacorte.
I får 40 minutter.
Held og lykke.
JURA ANSØGNING OM OPTAGELSE
Sikke et arrangement. Det forbavser mig, at jeg er inviteret.
Se dig omkring. Hvem er ikke inviteret?
Kender du udtrykket "at holde trit med mr. og mrs. Jones"?
Mr. og mrs. Gordon Jones. Det er dem, der har lagt navn til.
Det er rart at vide.
- Mange tak. - Det er godt at se dig igen.
- Vi skal sidde sammen. Bord 19. - Godt.
Du gode gud...!
Guvernøen står lige bag ved dig. Lad være med at kigge.
Herligt orkester.
Violet... Må jeg tage den her plads?
- Herligt orkester. - Herligt orkester.
- Hej, Katherine. - Davs, professor Dunbar.
- Jeg drikker Manhattan. Vil du have? - Nej tak.
Jeg vil godt have en whisky-ginger ale.
Han er i sving.
Jeg vidste, han ville prøve at få fat i hende.
- Hun erfor gammel til ham. - Hun er for kvik til ham. Hold det.
- De spiller vores sang. - Hvad?
- De spiller vores sang. - Jeg høte det godt.
Hej, Giselle.
- Vil De danse? - Gerne.
Undskyld.
Mine damer og herrer! Stille!
Du sagde noget om et digt...
- Det var jo din egen idé. - Det har jeg aldrig sagt.
Glimrende.
Jeg har det her, hvis du skulle have glemt det. Jeg elsker det.
Smil.
Jeg har vredet hjernen for at finde noget, der udtrykker mine følelser.
Men i stedet vil jeg ty til dit yndlingsdigt.
- Godt grebet. - Det sagde du.
Han er en lækkerbisken.
- Miss Watson! - Han er jo kun en tjeneste.
Miss Watson, De skal hilse på Tommy. Tommy, kom lige.
Du er så... smuk.
- Det er Katherine Watson. - I egen person.
Hun snakker om Dem konstant.
- De ved godt, hvad jeg mener. - Ja.
- De har gjort indtryk på hende. - Det har du vist også.
- De mikser Dem fantastisk godt. - Tak.
Jeg havde engang en filejs. Lenny.
De minder mig utrolig meget om ham.
Han havde noget med fortænderne... De gik ind over hinanden.
Han er død.
Stillehavet.
Mine forældre siger, min fremtid ligger lige i horisonten.
Sig, horisonten er en imaginær linje, der hele tiden rykker sig.
Det var hyggeligt. Tak.
Connie...
- Afviser du mig? - Nej.
Jeg troede, du var... færdig med mig.
- Hvorfor troede du det? - Betty sagde...
Jeg vil ikke udnytte situationen. Jeg ved godt, det var en tjeneste.
Det var mig, hun gjorde en tjeneste. Dans med mig.
- Hun erfor god til dig. - Det kan godt være.
Jeg er også for god til dig. Men jeg har ikke så hø je forventninger.
Vi afsluttede det her i foråret.
Så skulle vi ikke være gået i seng sammen i sommer.
Er du klar?
Vil du høre noget morsomt?
Lenny er ikke død.
Ikke teknisk set.
Han er gift.
Han har kone og bøn og hus.
Det skulle alt sammen have været mit. Bortset fra konen.
Og du ligner ham overhovedet ikke.
Grimme bartender. Du når ham ikke til sokkeholderne.
Det skulle ikke være gået sådan.
- Hvilken vej? - Lad mig lige se...
- Jeg ved ikke rigtig... - Hvor skal vi gå hen?
Jeg tror, det er her. Denne vej. Vi er der næsten.
Joe... Davs.
- Hvordan går det? - Fint. Du skal have mange tak.
Det er da en fornø jelse. Din timing er perfekt.
Der er det.
- Det er Jackson Pollock. - Kort sagt.
Jeg var lige ved at vænne mig til, at råddent kød var kunst...
- Sig ikke, vi skal skrive om det. - Gø mig en tjeneste.
Gø jer selv en tjeneste og kig i stedet for at skvadre.
I skal ikke skrive opgave om det. I skal ikke engang kunne lide det.
Men I skal tænke over det.
Det er den eneste opgave i dag. Når I erfærdige, må I gå.
Gudskelov, Betty ikke er her.
- Hvor kom du fra? - Mars.
Sikke et sammentræf.
Tom Donegal skulle besøge Joan. Så jeg køte med.
Hvorfor?
For at gøe det her.
- Katherine... Har du et ø jeblik? - Selvfølgelig.
Gå med mig.
- Skal du hjem i ferien? - Nej.
- For langt? - For dyrt.
Jeg har aldrig holdt jul i New England.
- Så vejret har ikke skræmt dig væk? - Jeg elsker at være her.
Gø du? Jeg harfået nogle opkald angående dine undervisningsmetoder.
De er en smule uortodokse for Wellesley.
- Vi er traditionalister, Katherine. - Det har jeg bemærket.
Så hvis du vil blive...
- Er det et spøgsmål? - Mere en samtale.
- Vedrøende om jeg skal blive? - Du får din officielle kritik i maj.
Indtil da... lidt mindre moderne kunst, ikke?
- God ferie. - I lige måde.
Goddag.
Nå... Hvad er så den store hemmelighed?
- Er der småfolk på vej? - De siger det, når de er parate.
- Er I parate? - Du er bare det sødeste. Kom her.
Nej... Spencer er blevet forfremmet til juniorpartner.
- Det var på tide. - Og med en pæn lønforhø jelse.
Det må jeg da godt sige, ikke?
Til Tommy og Joan. Det er det.
Så måske bliver vi snart en familie.
- Lad os drikke kaffen i stuen. - Jeg hjælper dig.
Ikke kigge.
Smukt. Du harfået alle dine ønsker opfyldt.
Det får du også.
Jeg har en hemmelighed. Du må ikke sige det til nogen.
Jeg er kommet ind på jura på Yale.
Hvorfor? Du vil da ikke være advokat!
Det vil jeg da måske.
Du skifter ikke creme-mærke uden at spøge mig, men du søger ind på jura?
For sjov. Vi troede ikke, jeg kom ind.
- "Vi"? - Miss Watson.
Hun har nærmest udfyldt hele ansøgningen.
Det kan ikke passe. Hvad bilder hun sig ind? Du skal giftes.
Jeg har ingen ring på. Og jeg kan godt begge dele.
- Det kan jeg. - Hvad mener Tommy?
- Der er ingen, der ved det. - Ikke engang hende?
Ingen.
- Joanie? Betty? - Du er så tæt på dine drømmes mål.
Og så tæt på at miste det.
- Jeg skal være i New York i morgen. - Kan du ikke tage af sted i morgen?
Så når jeg ikke mødet. Jeg er ked af det. Vi gø det om en anden gang.
- Det er bare i orden. - Vi ses i det nye år. God jul.
Jeg ringer i morgen.
Kaffe?
Gæt, hvem der får en julegave på forskud.
- Hvordan kan du leve sådan? - Hvordan?
- Vi lader dig lige ordne lidt. - Det kan du godt glemme alt om.
Kom her, smukke.
Hvad laver du her?
- Kan du stadig lide at være her? - Ja.
Det er rart at lære pigerne at kende. For det meste.
- Og vejret. - Ja, det er dejligt.
- Fryser du? Du har blå læber. - Det er med vilje.
Hvorfortog du ikke en frakke med?
Bill...
Hvad laver du her, Giselle?
Står og fryser.
Det er slut, Giselle. Vi kan ikke ses mere.
Det ved jeg godt.
Det er det.
Jeg vil bare lige tale med dig.
Kom nu...
Jeg har savnet dig.
Du er smuk.
Livet uden dig... er ikke noget liv.
Og jeg vil ikke leve uden at leve. Vil du?
Nej.
Jeg elsker dig så hø jt, at jeg ville flytte til den her elitære fryser.
Gift dig med mig.
Miss Watson... Hej. Jeg vidste ikke, De var her.
Hej.
Giselle Levy, Bill Dunbar, og det er min...
- Forlovede. - Paul.
For halvandet minut siden. Paul Moore. Hyggeligt.
Tillykke. Din forlovede?
Du må være himmelhenrykt.
Det er vist ikke gået helt op for hende endnu.
Nej...
- Sid ned og skål med os. - Desværre, vi hartravlt.
Men det er da dejligt. Tillykke.
Ja, tillykke. Og glædelig jul.
De bedste ønsker til jer begge. Farvel.
Nej, Paul. Nancy ville få et hjerteslag. Hun har sine regler.
- Hold nu op... - Nej.
- Hvorfor? - Jeg har det ikke godt med det.
Jeg reder op på sovesofaen.
Hvad laver du?
Det er altså ikke din spøg?
Jeg er rejst 5000 kilometer, og så skal jeg sove hernede alene?
Hold lige op.
- Hvad fanden foregår der? - Jeg ved det ikke.
Det er, som om alt glider fra mig.
Vi har ikke så meget som set på hinanden i tre måneder, -
- og nu er du her, og jeg har en ring på.
Og det har du det heller ikke godt med?
Sidste gang, jeg så efter, var vi ikke ude af det her spor.
Hvornår så du sidst efter?
Bill...
Navnet er Paul.
- Jeg siger ikke nej til dig. - Du siger ikke noget.
Det gø du faktisk aldrig.
Hvis der er noget som helst, så hænger nummeret på køleskabet.
Jeg burde ikke rejse, efter...
Det går fint. Jeg har masser af forberedelse.
Ja. Kast dig over arbejdet.
Jeg kommer hjem... den 2.
Vi ses til næste år. 1954!
"Solsikker". Vincent van Gogh, 1888.
Han malte, hvad han følte, ikke hvad han så.
Folk forstod det ikke. De syntes, det var barnligt og primitivt.
Folk var årevis om at anerkende hans teknik, -
- at se, hvordan hans penselstrøg fik nattehimlen til at bevæge sig.
Og dog solgte han ikke ét maleri, mens han levede.
Det her er et selvportræt. Ingen kamuflage, ingen romantik. Ærlighed.
- Nu, 60 år senere, hvor står han så? - Han er berømt.
Så berømt, at alle har en reproduktion.
- Der er postkort... - Vi har en kalender.
Muligheden for at reproducere kunst bringer det ud til masserne.
Man behøver ikke eje en original Van Gogh.
Vi har en. I huset i Newport.
Men den er lille. Lillebitte.
Man kan male sine egne. Van Gogh i en æske.
Den nyeste form for massedistribueret kunst. Mal eftertal.
"Nu kan alle være Van Gogh. Følg de enkle instruktioner, -
- og du er godt på vej til at blive kunstner."
- Van Gogh efter tal... - Ironisk, ikke?
Se, hvad vi har gjort ved manden, der nægtede at antage den brede smag.
Som nægtede at gå på kompromis.
Vi har lagt ham ned i en æske og bedt jer kopiere ham.
Så det er op til jer. I kan tilpasse jer folks forventninger eller...
Jeg ved det. Være os selv.
Det er dejligt at se dig.
Jeg kommer for sent, fordi jeg troede, vi skulle være i klassen.
Godt, De kunne komme, mrs. Jones. Vi troede, vi havde mistet Dem.
- En regel siger, at gifte piger... - Drop det.
Siden brylluppet har du misset seks forelæsninger, en opgave og en prøve.
Gudskelov, jeg ikke går glip af "mal eftertal"-forelæsningen.
Jeg var på bryllupsrejse og skulle ordne hus. Hvad forventer hun?